Nastavku nedostaje upravo ono što je “jedinicu” činilo iznadprosječnom, a to je ozračje konstantne napetosti i straha. Umjesto toga, ovdje dobivamo samo sve više i više nasilnih udaraca čekićima, mačetama i noževima, zabijanje prstiju u oči i vodoskoke krvi na svakom koraku.
![](https://ravnododna.com/wp-content/uploads/2021/09/p19634584_v_h9_ac-800x450.jpg)
Urugvajski redateljsko-scenaristički par koji čine Fede Alvarez i Rodo Sayagues pozornost je privukao prije osam godina svojim brutalnim ‘rebootom’ franšize “Evil Dead”, a još više pohvala kritike i uspjeha na blagajnama postižu 2016. trilerom “Don’t Breathe” koji se na domišljat način poigrao tropama tzv. “home invasion” podžanra u koji ubrajamo brojne nelagodne klasike od “Straw Dogs” (1971.) Sama Peckinpaha, preko “Funny Games” (1997.) Michaela Hanekea, do “The Strangers” (2008.) Bryana Bertina. Film Urugvajaca govorio je o skupini mladih prijestupnika koji odluče opljačkati slijepog veterana, da bi uskoro otkrili kako je njihova meta mnogo opasnija nego što su očekivala i da skriva još neke druge, mračnije tajne. Ti obrati predstavljaju inverziju u kojoj pljačkaši postaju žrtve, a razlika između pozitivaca i negativaca se zamućuje u atmosferi istančane napetosti.
Točno pet godina kasnije od istih autora dolazi nam i nastavak priče. Razlika je što ovaj put Sayagues preuzima režiju, a Alvarez se pojavljuje u ulozi njegovog suscenarista. Na početku filma nalazimo slijepog protagonista Normana Nordstroma (Stephen Lang) kako živi u šumi s djevojčicom Phoenix (Madelyn Grace) koju je udomio ostvarivši tako želju za kćeri koja ga prati iz prvog filma. No jednog dana na njihov posjed dolazi skupina opasnih muškaraca čiju ćemo motivaciju otkriti tek kasnije. Dotad ponovno pratimo Normana u obrani svog doma, ovaj put još nemilosrdnijeg i opasnijeg nego nešto ga pamtimo, poput slijepog Ramba koji se prepušta raznim metodama pretjeranog nasilja u kakvom Alvarez i Sayagues možda i nepotrebno uživaju.
Nordstrom je u ovom nastavku neupitno pozitivan lik, no gledatelj mu teško može oprostiti zlodjelo iz prethodnog filma. Možda bi “Don’t Breathe 2” funkcionirao bolje da ne postoji prvi film, jer ovako je prvo teško povjerovati da se istom čovjeku ponovno događa već viđeni scenarij provale u dom. Isto tako ne bi bila potrebna rehabilitacija lika i transformacija u pozitivca nakon što znamo za njegove grijehe iz prošlosti. No i te bi se točke mogle lakše opravdati kad ne bi bilo kardinalne distinkcije između dva nastavka. Naime, nastavku nedostaje upravo ono što je “jedinicu” činilo čak iznadprosječnim žanrovskim ostvarenjem, a to je ozračje konstantne napetosti i straha. Umjesto toga, ovdje dobivamo samo sve više i više nasilnih udaraca čekićima, mačetama i noževima, zabijanje prstiju u oči i vodoskoke krvi na svakom koraku.
Ovo je Sayaguesov prvi redateljski uradak i očito mu treba još iskustva da dosegne razinu umijeća svog kolege Alvareza. Vjerojatno će biti zanimljivo i dalje pratiti njihov rad na području žanra horora, jer već bi ove godine na Netflixu trebali vidjeti novo poglavlje franšize o “Teksaškom masakru motornom pilom” koje je snimljeno prema njihovoj izvornoj priči. U međuvremenu, “Don’t Breathe 2” ćemo arhivirati u memoriji kao još jedan suvišan nastavak, blijed u usporedbi s nadahnutim izvornikom.
Ocjena: 5/10
(Sony Pictures Releasing, 2021)