Makar je izbjeglička kriza koja je Bliski Istok u bablje ljeto povezala s Jugoistočnom Europom još očito u samom zametku, možemo ponosno ustvrditi kako je domaća ‘alternativa’, bilo kroz angažman na prihvatu tzv. ‘migranata’, bilo legitimacijom Sirije kao predvodnice jedne transkulturne tradicije, opravdala primarni razlog svojeg postojanja.
![Omar Souleyman 'Bahdeni Nami'](https://www.ravnododna.com/wp-content/uploads/2015/10/e83f301f-360x360.jpg)
Zahvaljujući networkingu koji je kod nas još uvijek živ, no očito mu samo treba dovoljno dobar povod, bend Khebez Dawle održao je par niskokomercijalnih koncerata od Kutine do Zagreba i postao svojevrsni hype. No, da su kulturološke premise glazbe ove ratom unesrećene regije ipak potencijalno i prijemčivije, govori nam međunarodna afirmacija Omara Sulejmana, na europskoj world music sceni. Album „Wenu Wenu“ otprije dvije godine producirao je Four Tet, a osim nastupom u ljubljanskoj Gala Hali prošle godine opravdana je i serijom ovogodišnjih koncerata na Glastonburyju i Readingu. Šira javnost koja ne nasjeda na dnevno-političke ljuljačke, pamti ga po remiksevima koje je napravio za singl „Cristalline“ s istoimenog albuma islandske dive Björk.
[youtube]http://www.youtube.com/watch?v=Jlu1XyPexn8[/youtube]
A oprez – čemu? Sulejman je skladatelj svatovske glazbe (dabke) s istočnog Sredozemlja pojačane electro-produkcijom na liniji izravnih asocijacija na subkulturno omraženi turbo-folk. ‘Sumnjivi’ brko u raybanicama ispod marame s ikonografijom dvorednih klavijatura, s udarnim naslovnim singlom „Bahdeni Nami“ se u nas ni ne treba dekodirati kroz egzotičnu prizmu jer je notorni trash na 140 bpm-a. Dakle, refleks puhanja na hladno. No, ostatak albuma ipak lakše klizi niz ušnu školjku. ‘Gospodin’ Sulejman je prije svega blizak živoj turskoj tradiciji i upečatljivom melosu koji se izvodi/o uz trbušni ples na potezu čitavog pojasa Gaze sve do Kaira – doduše, uoči Arapskog proljeća. Svoj proboj može zahvaliti popularnosti svojih bootlega kod piratskih prodavača kaseta, te alkemiji kroz suradnju s Kieranom Hebdenom koji se nije previše petljao u njegov zvuk.
Najnoviji remiks-album su pod svoje uzeli producenti od Four Teta, preko Modeselektora i Legowelta, uz Gillesa Petersona supotpisujući pjesme uistinu s minimalnim aranžmanskim upadima, ali ipak doprinoseći raznovrsnosti aranžmana i vode nas podijima koji postaju viseći vrtovi. I prateći bend nije ništa manje zanimljiv, s accessories poput električne tarabuke ispod prstiju klavijaturista Riz’ana Saida (koji je nedavno objavio album „King of Keyboards“) i električnog saza. Doduše, da nije ovih produkcijskih intervencija vjerojatno bi se i album prepušten misiji iznimke koja potvrđuje pravilo, malo brže ispuhao… Čime se vraćamo do vječne tramvaj-filozofije, mapiramo li mi tude kulturno dobro ili kulturno zlo.
Ocjena: 7/10
(Monkeytown Records, 2015.)
Vid Jeraj uređuje i vodi uživo emisiju slušna obmana koja će 20. listopada ugostiti grupu Žen u klubu Vinyl.